Fixed & Synced by bozxphd.Enjoy The Flick
Londra în anul 1960.
Toată lumea avea o poveste despre Kray.
Puteai merge în orice pub ca să auzi o minciună sau două despre ei.
Dar eu am fost acolo și nu neglijez adevărul.
Erau frați. Dar nu doar că erau frați, erau și gemeni pe deasupra.
Semănau leit. Gangsteri prinți ai orașului aveau menirea să cucerească.
Ron Kray era omul de bază al Mafiei Londoneze.
Însetat de sânge, ilogic, dar și amuzant.
Reggie era diferit.
O dată în viață întâlnești un bătăuș ca Reg.
Credeți-mă când spun, am trecut prin prea multe ca să-l urăsc așa cum am făcut-o.
GANGSTERI DE LEGENDĂ.
- Bună dimineața, Albie. - Bună dimineața, domnule.
- Ceai pentru doi? - Da, Albie.
Bună, băieți.
Ce faceți? Vreți să beți un ceai?
Da... nu?
Ce-i ăsta, un vechi Ford Anglia? Prinde suta în 40 de minute?
Vi se potrivește. Negru și înghesuit și foarte iute.
Ăsta are mult lapte, pentru tine.
- Dispari, Kray. - Imediat.
Nu vreau să vă rețin cu toți criminalii
și violatorii pe care trebuie să-i închideți.
Unde vă faceți nevoile aici atunci când vă apucă?
Să aveți o zi bună, fiți mai veseli, se apropie Crăciunul.
Pe curând.
- Unde-i șoferul meu, unde-i Frank? - Nu s-a putut da jos din pat, Reg.
- Ce? - Nu-i aici, n-a apărut. Nu-i prea dornic.
Să mergem să-l luăm. Mai locuiește pe Ormsby Street?
- Urcă, te conduc acolo. - Merg pe jos, că-i prea frumos afară.
- Nu uita, sunt foarte importanți. - Bine.
- Haide. - Voi merge foarte încet.
Ce mai faci, Vera? Totul bine? Grozav.
Rita, am vrut să trec pe la voi. Mi-a zis mama c-ai uitat-o în bucătărie.
- E a ta? - Da, mulțumesc.
- Nicio problemă. - Mulțumesc, Reg.
Esticii ăștia!
Nu vor să vorbească cu poliția, dar nu disprețuiesc gangsterii.
Nenorociții de Cockney.
Vreți să vă spălăm mașina?
E acasă Frank?
Frank!
- Cine ești tu? - Frances, sora lui Frank.
Te recunosc, erai mică, dar uite ce-ai crescut.
Ei bine, se întâmpla.
- Ce ai acolo? - O bomboană.
Nu-i orice bomboană, e cu șerbet de lămâie. Pot s-o gust?
- Bine. - Mulțumesc.
E bună, nu?
- Nu trebuie mestecată. - Nu?
Cum altfel să ajungi la șerbet?
- Trebuie să ai răbdare. - Nu.
Cu răbdare nu primești ceea ce vrei, nu?
30 de secunde, Reg, cobor.
- Are probleme? - Da.
Vrei să ieși cu mine? O să mă port frumos cu tine.
Bine, dar nu din cauza asta.
Sâmbătă seara?
Cu cine vorbești? Vorbești aproape goală cu un bărbat, ce-i cu tine, Frances?
- Înapoi la bucătărie să speli vasele. - Asta-i a ta.
Mulțumesc.
Ai dormit prea mult, din nou, Frank. Te întorci la magazinul de lactate.
- La pescărie sau unde lucrezi. - Xerox.
Birou de copiat acte.
Te întorci la xeroxul ăla nenorocit, ai înțeles?
Da.
Cu ce se ocupă sora ta?
Merge la o postliceală Pitman, dactilografie, stenografie...
Fata are ceva clasă, amice. Unde ai ascuns-o până acum?
A fost plecată. E cam fragil, Reg.
- Da? - Da.
Oprește aici, Frank.
Patru minute, nu durează mult.
- Cât crezi că luăm de la fraier, Albie? - Luăm ceva bani.
Nipper Read era polițistul pe cazul Kray și și-a făcut cunoscută prezența.
Călca apăsat.
M-am uitat la ceafa tipului ăstuia și mă gândeam...
Dă-i lui Ron Kray cârnatul tău.
Dă-i lui Ron,
cârnatul tău nenorocit.
Ai înțeles?
Cu ochii sfredelindu-i ceafa
până nu mai gândesc la asta. Nu mă mai gândesc.
Îi transmit.
El se întoarce și știți ce spune?
"Ron, vrei cârnatul meu? N-am poftă să-l mănânc."
Interesant.
- Dacă viitor cumnat a spus "interesant," - Chiar?
N-avea nicio idee despre ce vorbeau ceilalți.
Fascinant, Ron.
Fascinant.
Ron fusese condamnat la 3 ani de închisoare pentru vătămare corporală.
Când să iasă a fost declarat nebun și trimis la casa de nebuni.
Avea nevoie de un psihiatru prietenos.
Când spui că vrei să-l ologești,
ce vrei să spui cu asta?
- Să-i rup picioarele. - Vrei să schilodești pe cineva?
- Așa e. - De ce?
Mi-e teamă, doctore, că nu va fi înclinat
- să-mi evalueze favorabil șeful. - Cine-i șeful?
Ronnie Kray.
Există vreo speranță, doctore?
Scuză-mă o clipă.
Nu te grăbi.
Ronald Kray are cea mai sănătoasă minte
pe care am văzut-o în cei 26 de ani ca psihiatru.
După mine, să-l ținem aici e o risipă de bani publici.
Integritatea de-o viață pe apa sâmbetei.
Regina va supraviețui, dar pe noi să ne ferească Dumnezeu.
Dl Kray?
- Sper că știi ce faci. - Sigur, mă întorc la Londra.
Fratele tău nu știe ce-i cu el și n-are încredere în propriile simțuri.
N-am văzut niciodată un om care trebuie așa mult consolat.
Tuturor ne place să fim complimentați din când în când, nu?
Fratele tău e un psihopat violent și posibil un schizofrenic paranoic.
Ceea ce vreau să spun e ca e nebun.
Ăsta-i Stemetil, dă-i de două pe zi, altfel va avea probleme serioase.
Frances, mașina e afară.
Ești strălucitoare, Frances, ești ca o starletă din Estul Londrei.
Mai mult ca o târfă din Estul Londrei.
Sunt pantaloni, mamă. Nu arată ca o târfă.
Nu contează ce poartă,
când oamenii o vor vedea cu Reggie Kray, vor crede că-i o stricată.
- De ce spui asta? - Fiindcă Kray sunt gangsteri, Frances.
Eu cred că-i drăguț.
Și am să-l sărut, mă auzi?
Arăți minunat.
Și tu.
- El e Big Pat, bună. - Reggie.
- Ce mai faci? - Mă bucur să te văd.
Big Pat ține nedoriții afară.
- Întotdeauna. - Cum de ne lași pe noi să intrăm?
- O seară plăcută. - Mulțumesc.
Aici mereu îs probleme, va fi nostim.
- Ce mai faci? - Bine, șefu?
- Ești în regulă? - Da, sunt bine.
- Ești cuminte? - Întotdeauna.
- Ca un ursuleț de pluș. - Ia-o încet.
- Dacă ai necazuri vino la mine. - E totul în regulă?
Da, sunt bine și ea.
- Toată lumea te cunoaște. - Da. E clubul meu.
- Adică clubul tău preferat? - Nu, eu sunt proprietarul.
Am fost aici de zeci de ori, dar n-am știut că-i al tău.
Scapi de multe lucruri în viață dacă-ți ții gura.
Ăsta-i Teddy Anderson.
Bună, Teddy, Ce faci? Mă bucur să te văd, cum e familia?
- Ce-i? - Oamenii ăștia sunt înfiorători.
Sunt boxeri din East End și le place să bea pe gratis.
- Reggie, asta-i Joan Collins. - Se poate.
Și Barbara Windsor a fost aseară aici.
- Chiar? - Vine des aici și chiar îi place.
Asta-i formula mea, să amestec celebrități cu câteva răufăcători din East End.
Pariorilor le place, e profitabil. Vrei să te rog?
- Scuze, Reg, ai un minut? - Nu, sunt ocupat.
- E important, Reg. - Asta-i important pentru noi.
Frances, scuză-mă, am niște treabă.
- Bineînțeles. - Scuză-mă, mă întorc.
Stai cu ea. Ce este?
- E aici. - Ce?
Ce mai faci, Reg?
Nu mă pot plânge, dar cui îi pasă?
- Ce se întâmplă? - Stai jos, te rog.
Ai avut o întrebare privitoare la preluarea afacerii Purple Heart, pilulele.
- Jack vrea să-ți explice. - Dă-i drumul.
Jack spune-i lui Reggie ce mi-ai spus mie.
- Ei bine, Reg. - Da?
În mod normal, conturile mele...
Sper că nu durează toată noaptea? Am treabă.
Spune-i Jack, dă-i drumul.
- Am împrumutat niște bani. - Bine.
Am vândut niște pilule.
- Nu mă surprinde. - Am avut o perioadă mai grea,
am vrut să-mi fac femeia fericită.
- Pentru asta m-ai chemat? - Ar trebui să știi asta.
- E important, Reg. - Chiar așa?
- Trebuie să știi despre asta. - S-o facem.
Mâine vii la lucru și vei da banii înapoi.
- Înțelegi? - Așa cred.
Bine, am terminat? Toată lumea e fericită?
- Pot să mă întorc la treaba mea? - Mulțumesc, Albie.
- Scuze de deranj, Jack. - Mulțumesc.
Mulțumesc pentru că ai venit. Vrei un foc?
Bine?
Hoț nenorocit.
M-ai auzit? Data viitoare te omor.
- Aruncă-l afară. - La naiba!
Ce ai spus?
Nu înjura în clubul meu. Aruncă-l afară, imediat.
Nu înjura în clubul meu, idiotule.
- Mai e ceva. - Nu, trebuie să mă ocup de tânăra aia.
- Toate astea-s... - Uită-te.
Vezi acolo? Am o companie. Vreau să fiu lăsat în pace.
- Sunt treburi importante. - Nu, eu hotărăsc asta.
E afacerea mea, știu mai bine.
Bună, Albie.
Am pierdut ceva important?
- Nu, doar pe mine. - Asta e important.
- Chiar? - Foarte important.
Mulțumesc.
Mi-a spus fratele tău că mergi la postliceală.
Vrei să te faci secretară, nu-i așa?
- Orice ca să scap din East End. - Ce e în neregulă cu East End?
Visez mai mult decât să împing căruciorul și să mă târguiesc cu măcelarul.
- Încă nu știu la ce. - East End nu-i așa de rău.
Centrul pământului ar putea fi oriunde dorești.
- Chiar și aici? - Da.
- În Bethnal Green? - Da, în Bethnal Green.
Îți place să fii gangster?
Nu sunt gangster, sunt proprietar de club.
Îmi plac de banii și respectul de a fi proprietar de club.
Nu sunt gangster.
Puteam fi boxer, dar aș fi putut sfârși
prin a arăta ca un cartof fără să știu ce-i cu mine.
Măcar așa știu cine sunt.
Îmi place că am realizat ceva în viață.
Nu datorez nimic nimănui.
Atâta timp cât lumea e de acord cu tine.
Cred că n-am treabă cu lumea.
 Vom lupta pe plaje, vom lupta pe terenurile de aterizare,
vom lupta pe câmpuri și pe străzi,
Vom lupta pe dealuri dar nu ne vom preda niciodată.
Ronnie!
Ronnie, ieși, ai vizitatori.
Vezi unde calci, e ud.
Ești bine?
Tu trebuie să fii Frances.
Bună.
Bună, Frances, bun venit în familie. E puțin cam devreme, nu?
- Ai o bere, Ron? - Sigur, mergi și ia-ți.
Merg să iau o bere, vrei?
Vă las să vă cunoașteți.
Vrei ceai? Am pus la făcut. Ia loc.
Stai unde vrei.
Da. Ar trebui să fiarbă imediat.
Ce părere ai?
- Crezi că eu și Reggie semănăm leit? - Cu siguranță.
Minți, crezi că el e frumos și eu că am un cap ca un fund de gorilă.
- Nu. N-aș spune asta. - Sunt obișnuit.
Nu mai sta aici. Adu-mi lucrurile din mașină, fă ceva util.
Apropo, e Lloyd.
Sunt gay, Frances.
Sunt cel ce dă, nu cel ce primește. E o diferență.
Nu sunt poponar.
Eu cred că nu ar trebui să ascunzi ceea ce ești.
Nu ar trebui să ascunzi pentru că te întristează.
- Te întristează rău. - Sunt de acord cu asta.
Fratele meu și cu mine vom stăpâni Londra.
Principalii rivali ai fraților Kray, erau frații Richardson din Sudul Londrei.
Erau numiți "Banda Torționarilor".
Ca să audă și juriul,
pentru cine lucrai pe partea asta a râului?
Haide, Charlie, te implor.
Faci afaceri cu Curtea ca un întreg, așa că, adresează-te ei.
Onorată instanță...
Spunându-i "Onorată instanță" vei obține atenția Curții
și vei deschide un canal de comunicare.
Încă o dată.
Ca să audă și juriul, pentru cine lucrai pe partea asta a râului?
Te rog, Charlie, te implor.
Liniște în instanță.
Ești în Țara Indiană.
Așa numesc Cockney pe cei din sudul râului, nu?
Țara Indiană.
Ce cauți în rezervația mea, fără permisiunea mea,
umplându-ți gamela din izvorul meu?
N-ai luat sticla să faci asta singur, băiete.
- Pentru cine lucrezi? - Nu știu despre ce vorbești, Charlie.
Spune numele, spune-l!
Dă-i șocuri electrice.
Obiectez, Onorată Instanță. Clientul meu e un cetățean model.
Obiecție respinsă pentru că-i plictisitor.
Ei bine, la naiba cu el.
Spune-o. Spune că frații Kray, fraiere.
Nu influența martorul, Eddie.
Du-te naibii!
Alexandru o fi fost el Mare, dar nu a fost grec.
- Nu? - A fost macedonean.
Dar i-a iubit pe Aristotel și pe ceilalți. A fost profund impresionant de ei.
Christos, mai adu-i niște vin din ăla oribil grecesc.
La naiba!
Charlie, trebuie să rezolvăm asta.
Ai dreptate. Christos, unde-i haina mea?
Richardson l-a trimis pe George Cornell să ceară un armistițiu.
Tot ce i-a spus a fost "Dă o șansă păcii".
- Fă-l să vorbească! - Ce naiba?
- Ai prins curaj? - Suntem aici să dăm la pace.
Te voi ucide, sudistule.
Nu, lasă-l să vină. El e mic.
Lucrurile au mers prea departe.
Charlie vrea să vă vedeți. La Pig & Whistle.
Pe teren neutru, doar voi doi, el și Eddie.
Și cum știm că vom fi în siguranță?
Ei bine, asta-i ceea ce numim noi încredere, nu?
Încredere? Știi de ce sunt îngrijorat?
Când cineva vorbește de încredere, uită-te în spate
și vei vedea un alt tip
pregătit să ți-o tragă.
Ei bine, nu te-ar deranja asta, gay nenorocit.
Ei bine, nu, nu, nu. Vom fi acolo într-o oră.
- Du-te naibii, John. - Pa!
Pe aici. Haide.
- Pa. - Ieși afară, nenorocitule!
Idiotule.
- Dragă, îmi mai aduci un ou? - Bine.
- Ce este? - Nu-mi place asta, Reggie.
E în regulă. Îi știu și știu și pub-ul.
Vom fi în regulă.
Ar trebui să curăți toaleta, pute.
E treaba menajerei, face și ea ce poate. Ce-ți dau de băut?
Las-o baltă, tocmai au intrat.
- Omule, două Guinness, te rog. - Da, imediat, să schimb butoiul.
Reg, Ron...
A apărut ceva neprevăzut pentru Richardson, ne ocupăm noi.
S-a dus proprietarul să schimbe butoiul.
Te deranjează dacă-mi torn o halbă?
Ce-i aia?
Ce crezi gay-ule? E o sculă.
Ba nu, e un sucitor, ce faci cu el, îmi faci o prăjitură?
Îmi cânți un cântec și mă privești cum suflu în lumânări?
Am venit aici pentru o confruntare.
O confruntare cu bărbați adevărați!
Ca între colonelul Custer și Geronimo, ai auzit de ei? Nu.
Pentru că ești doar ocupat să coci tortul, nu?
Reg, ăștia-s niște fătălăi.
Dați-vă din cale. Dispăreți.
Vă credeți gangsteri?
Confruntarea e confruntare nu vorbă goală!
Ca în Vestul Sălbatic.
Idioților! E jenant.
Am pierdut timpul! Am pierdut timpul cu voi!
Fratele tău a fugit.
A fost profund dezamăgit de voi.
Uitați-vă, e plină de fier, nu?
Durează puțin să se așeze.
Charlie Richardson a spus să te batem de-ți sună apa-n cap, Reg.
Da, bravo, ascultă.
Când îl vezi din nou spune-i din partea mea că eu spun
la naiba cu Charlie și frate-su și
la naiba cu grasul de George Cornell.
La naiba cu mutra ta, da?
Da și cu voi toți.
Ai înțeles?
Nu te superi dacă ripostez, nu?
- Dacă crezi că te descurci. - Nu știm până nu încercăm.
Dar nu va fi o luptă dreaptă.
Așa că am adus astea.
Bine.
Înainte să începem am o glumă pentru tine.
O să-ți placă.
Un paranoic și un schizofren intră într-un bar.
Reg!
Ticălosule!
N-au avut nicio șansă în fața chipeșului meu Reggie.
- Războiul dintre bande pare sigur. - La naiba!
Dar, în finala Cupei Mondiale, Scotland Yard și-a spus cuvântul.
Gol! Intrați în poartă!
- Stați! Rămâneți pe loc! - Haideți, ați venit băieți, la timp.
Poate mai dau un gol. Așteptați, așteptați, așteptați!
- E gol! - E gol!
E gol! E gol!
Charlie Richardson a fost condamnat la 25 de ani
de închisoare pentru fraudă, șantaj și tortură.
Londra a devenit un oraș deschis iar frații Kray au pus stăpânire pe el.
Mă bucur că ai putut veni dle De Faye.
Dle Payne.
Rareori mă intrigă ceva și mesajul dvs m-a intrigat.
Da.
Ia loc.
Ei sunt gemenii Ronald și Reginald Kray.
- Da, am auzit de ei. - O să-ți fie folositori.
- Ce este, dle Payne? - E vorba de jocuri de noroc,
de un cazino din Knightsbridge, pe nume Esmeralda Barn.
- N-am auzit de el. - Chiar?
Vei fi șocat să afli c-ai câștigat
24.000 de lire de la el în ultimele 3 luni.
Eu și prietenii mei vrem să ți-l cumpărăm.
Avem contract și ne trebuie semnătura ta.
Să stăpânești Londra, implica ingeniozitate și intimidare.
- Nu-i de vânzare. - Vei afla că în curând
o s-o cerem mai puțin politicos.
Șmecheria era să cultivi siguranța că dacă era nevoie.
- Violența era posibilă. - Da,
Leslie Payne era un ipocrit și un înșelător.
Reggie îl găsea util pe Payne, dar Ron îl suspecta.
Să-i fie frică de manevrele lui
era opusul a ceea ce trebuia să facă un gangster.
Uitați-vă la Las Vegas, totul este legal, totul condus de mafia.
Curând Londra va fi la fel. Odată plecată Havana, intră mafia.
- Meyer Lansky face deja cercetări. - Meyer Lansky?
Da.
- Cine e Meyer Lansky? - Meyer Lansky.
Ce, americanii vor să se bage peste noi?
Nu, nu așa procedează ei. Nu vor război, sunt oameni de afaceri.
Poate vreau eu război cu ei.
Ceea ce vor e e să afle care-i compania de viitor.
Fiindcă vor coloniza Londra finanțând compania aia și acordându-i franciza.
Așa că va trebui să le dovedești americanilor
că frații Kray sunt cei mai tari din oraș.
Da, foarte interesant.
- Lumea asta poate fi a noastră. - Payne.
Ce?
Spui cam des "noastră."
Spui a "noastră" și mai spui și "noi."
Da?
Întrebarea mea este, te cheamă Kray?
Ron, tu iei crema și eu mă mulțumesc cu restul.
Da, te cred.
Reggie, eu spun că-i o idee rea.
Să ne întâlnim cu mafioții ăștia pe aeroportul din Londra.
Să-i luăm, să-i zdruncinăm puțin,
să-i băgăm într-un seif și să-i trimitem acasă.
Ăsta-i planul.
Mă bucur că ne-am putu întâlni.
Dl Lansky e interesat de Colony Sporting Club.
Are oamenii lui de cazinou deja acolo.
Ar fi bine să știe dl Lansky,
că avem propriul nostru cazinou.
Chiar? Propriul cazinou?
Noi deținem Las Vegas.
Dar aici, Oceanul Atlantic ne stă în cale.
Așadar, dl Lansky nu prea poate să-și asigure propria securitate.
Și din afară și din partea poliției.
Crede că frații Kray ne-ar putea ajuta. Londra vă fi Las Vegasul Europei.
Avem nevoie de unii care să ne reprezinte și de alții să lucreze.
Putem să-ți asigurăm securitatea, nu-i o problemă,
dar nu vrem să lucrăm pentru voi, am prefera să lucrăm cu voi.
Ceea ce Reggie încearcă să spună...
Cred că știe ce încearcă să spună, tocmai a făcut-o.
- Suntem în curtea voastră. - Da.
Și domnul Lansky e deschis la discuții de genul ăsta.
Spune că ăsta-i un gest de buna-credință, o încercare.
Pentru cheltuieli. Vă rog s-o deschideți.
Cea de-a doua valiză conține
afacerile de care trebuie să mă ocup eu.
Titluri la purtător, bani moca. 100 de mii în titluri negociabile.
Furate dintr-o banca din Montreal, periculoase de dus în America de Nord.
Sunt 100 de mii, vă puteți descurca?
Da, ne putem descurca.
Serios? Bine.
Hoții primesc 20%, noi împărțim restul 60-40.
Așa merge treaba, Reggie.
Mai am încă 2 milioane de dolari de rezolvat de la băieții ăia răi.
Asta înseamnă că nu vă implicați?
50-50, amice.
Îmi place de tine, Reggie, 50-50, batem palma.
- Mă bucur că putem face o afacere. - Da.
E corect. Puteți veni oricând în Philadelphia.
Vedeți ce vă place, orice tip și mărime,
vă facem rost. O italiancă frumoasă?
- Niște spaghete și chiftele. - Eu prefer băieții.
Poftim, nu m-am prins.
Am spus că eu prefer băieții.
Italieni, de fapt, uneori greci, dar n-am prejudecăți.
Pentru că am avut o dată un negru,
și un tahitian pe care l-am rănit cu adevărat.
Ai un curaj extraordinar să recunoști asta.
Știi ce, ai ceva boașe pentru asta.
Știi ce-ți spun, bravo. Hai, noroc.
- Am dreptate? - Noroc.
- Noroc, amice. - Ai curaj, noroc.
- Noroc, amice. Noroc. - Noroc.
- Bine.
- Noroc. - Noroc, amice.
- Și, cum a fost? - Nu-i ceea ce crezi.
Îl vreau. E bogat.
Ai dreptate. E dulce și-i place de mine.
Doar pentru că ai o viață plictisitoare nu înseamnă că trebuie să...
Teresa, știi de ce am o viață plictisitoare?
Pentru că mi-am sacrificat viața pentru tine.
Frankie, mi-ai luat respirația.
Poți s-o iei pe-a mea.
Trebuie să mergem Haide, urcă în mașină.
Esmeralda Barn producea bani la greu.
2000 de lire pe săptămână, profit net.
N-aveai altceva decât să te bucuri de ei.
Cazinoul însemna totul pentru Reggie.
În sfârșit trecuse granița dintre vechiul Eastend și strălucitorul Vest.
El însuși devenea o vedetă. Atâta timp cât le pria,
bogătanilor le plăcea să fie cu gangsterii.
- Nu-i așa. - Da?
Haide, Albert.
Aristocrații și criminalii au multe în comun.
Sunt egoiști, se plictisesc ușor și au destui bani
ca să nu muncească cinstit pentru ei.
Nici pe cei de sus nu-i interesa morala burgheză.
Adu-i pe toți la masa de ruletă și rețeta succesului e garantată.
Așteptați, vă rog.
Ron era altfel, pastilele îl linișteau.
Dar nu-l puteau vindeca.
Cazinoul îl plictisea și îi era dor de
Reggie și de partea întunecată a mafiei.
De îndată ce te întorci cu spatele,
viața îți joacă feste.
Nu vom petrece Crăciunul împreună în acel an.
Era un vechi mandat pe numele lui Reggie,
Recursul pentru ultimele 6 luni ale sentinței fusese respins.
Urma să se predea dimineață.
Adevărata mea viață urma să înceapă.
Bob...
Haide.
Pe curând.
- Pe curând, Reg. - La revedere, Reg.
Ai grijă de sora ta cât sunt plecat.
- O să am, Reg. - Da?
Succes.
Mergi.
Oprește-te la linie.
Ești un nimic aici.
Du-te naibii!
- Lasă-l în pace, Gibbsy. - Omoară-l, Reggie.
Tăceți cu toți!
- Haide, Reg. - Nu face asta.
- Ce, omule? - Acum nu mai ești așa dur, nu?
În regulă!
Ești un nimeni!
Ești un nimic aici.
- Ești un nimic aici! - Te rog! Nu, te rog!
- Așa mai vorbim, Reg! - Te rog!
Așa. Puțin respect.
- În regulă. - Gata.
Am rezolvat și mai duri ca tine.
Vă rog, apă.
Vrei apă, fii atent, James!
- Cere doar apă. - Du-te naibii!
Ce părere aveți de el acum? Faimosul Reggie Kray!
- Du-te naibii! - Cerșește apă.
Ce-a ajuns.
Ține, Reg.
N-o vărsa. Cam tremuri.
- Bine? - Te rog.
Bun băiat!
- Ai auzit asta, Louis. - Polițist nenorocit!
Reggie Kray cerșind apă!
Nu!
Reggie! Reggie! Reggie!
- Bună, Frances. - Bună, Ron.
L-am văzut dimineață pe Reggie. Îți transmite salutări.
Ar fi mai bine să nu-l vizitezi anul ăsta, da?
A spus de ce?
Nu, n-a spus.
Crezi că-i posibil ca cineva să devină
fantomă cât încă-i în viață?
Crezi?
Ți se întâmplă ție, nu?
- Nu, nu, nu, nu, ascultă, nu. - Ce?
Te rog, ascultă o clipă.
Cazinourile sunt obligate prin lege să plătească imediat câștigurile.
De asta insistăm ca și pariorii să-și plătească pe loc datoriile.
- E foarte simplu. - Da, știu.
Te-am auzit, dar e problema ta. Ce? Asta-i problema ta, nu a mea.
- A mea e că vreau 50.000 de lire. - Iar începi cu cele 50.000 de lire.
- Ca să mergi în Nigeria. - Nu doar ca să merg în Nigeria.
Nu-i așa? Vreau să fac o companie.
Vreau să construiesc un oraș în Nigeria.
- Cu copiii, în apropiere de Enugu. - În Enugu?
Da, în Enugu.
- Știi unde-i. - Da, în Enugu.
Ți-am spus, în Enugu! Bine + Nu știi totul, nu, Payne?
Știi că Enugu e cuvântul african pentru utopie?
- Nu. - Nu, nu.
- Ce? - Știai că Utopia e un cuvânt grecesc,
pentru nicăieri. Cu 50 de mii de lire îl pot transforma în ceva.
Pot să-l transform într-un loc unde oamenii zâmbesc și copiii vor dansa.
Îți voi zâmbi eu, Ron, dacă-mi spui
de unde să iau 50.000 de lire.
O să-ți spun. Am să-ți spun!
Scoate-i din cazinou.
- Nu-i pot scoate. - Haide, scoate-i.
Asta spuneam, în ciuda tentației
nu te amesteca în modul sigur de a face bani.
Nu sunt bancher!
Mai bine că nu ești.
- Nu vorbi așa cu mine! - Ca să-ți faci orașul tău!
Nu vorbi așa cu mine!
Reggie nu-i acum aici! Bine? E plecat!
Așa că, lucrezi pentru mine! Ron Kray.
- Așa că, tai-o la bancă. - Bine
și adu-mi cei 50.000 de lire!
Merg și văd ce pot face.
- Mulțumesc. - Și-ți spun...
Lucrez pentru tine, Ron, dar asta nu înseamnă că mi-e și frică.
Ești și prost pentru că ar trebui să-ți fie frică
pentru că dacă fratele meu n-ar fi garantat pentru tine ai fi mort.
Ce s-a întâmplat?
Ce faci aici? Nu ți-a spus Ron să nu vii?
- Mi-a fost dor. - Da.
Frances, mă cunoști. Nu vreau să mă vezi așa, înțelegi?
Cine ți-a făcut asta la față?
- Unul din ceilalți prizonieri? - Nu, unul dintre gardieni.
- Ai raportat asta? - Nu.
Când ies apar în Parlament în fața primului ministru
pentru că al va asculta.
Frances, asta-i o închisoare, e ceea ce e.
E legea junglei. Nu-ți face griji, sunt mare și-mi port de grijă.
Vei matahala aia de acolo?
Nu degeaba îl poreclim "pungă."
Bine?
Nu vreau o așa viață. Să aștept în timp ce ești în închisoare.
Știu.
Frances, nu se va mai întâmpla.
- Ești sigur? - Pentru că știu.
Îți promit că nu se va ma întâmpla.
- Am încredere. - Continuă.
Te-ai putea îndrepta.
Fii proprietarul cazinoului, al clubului,
bucură-te de ele și uită totul.
E foarte simplu pentru tine, dragă? Să mă îndrept.
Viața nu-i I întotdeauna cum vrei, are propriile planuri.
- Așa-i viața. - Te iubesc.
Te iubesc.
N-am mai iubit, dar pe tine te iubesc, Reggie.
Și eu te iubesc.
- Crezi că poate proteja oamenii? - Ce?
Dragostea.
Îl plac, are un farmec anume.
- Știu ce anume. - Ce?
- Cred că șoldurile. - Da.
Suflă în trompetă până-și dă sufletul.
Ești excitat, Ron?
Da.
- Du-te la el. - Am s-o fac.
O să-i scot sufletul.
Asta am să fac. Bine? La naiba!
Pa, Teddy.
Așa, Ron! Spulberă-i!
Dă-te naibii.
Alo? Alo?
Da, Ron, alo.
- Știți când vreau să mor? - Când, Ron?
În ultimul minut!
Nu-l încuraja, la naiba!
Uitați-vă la voi, fițoșilor.
N-oi fi eu foarte bun,
dar mare gangster?
Da, mă abonez la titlul ăsta.
Voi câte titluri pretindeți?
Fițoși superficiali?
Fac ceva pe optimismul vostru fals.
E dezgustător.
Da, ceva magie, vă place magia, nu? Tuturor copiilor le place.
Ați auzit, probabil, de cei 3 C magici din cuvântul "Carpaccia".
Dar cum de C sunt
în cuvântul "Curvă"?
Numai voi.
Ești liber?
Ce faci? Mi-arunci pietricele în fereastră?
Nu-s pietricele, sunt bomboane cu șerbet de lămâie.
Ține.
Ai prins bine.
De ce nu suni la ușă?
Ei bine, mama ta...
Cred că nu mi-ar plăcea să deschidă maică-ta.
Să nu mă critice pentru unde am fost.
- Adică la închisoare? - Da, la închisoare.
Arăți minunat.
Și tu.
E cam târziu, dar am un cadou de Crăciun pentru tine.
- Vrei să-l arunc? - Nu.
Vrei să ți-l aduc?
Nu intru pe ușă.
Bine.
La naiba!
Ai grijă.
Cam târziu acum, nu? Bine.
- Florile. - Mulțumesc.
Și cadoul de Crăciun.
Scuze de întârziere.
Deschide-l.
Frances Shea, vrei să te căsătorești cu mine?
Vom trăi liber și cinstit?
Pe onoarea mea.
Da, Reggie Kray, mă voi căsători cu tine.
Nu era a mea.
Șmecheră.
Haide, arată-ne spectacolul!
Nu mă asculți, spun doar că afacerile lui murdare încă merg.
Ai nevoie de un departament de relații cu publicul.
Și l-avem pe Joseph Goebbels.
E ăla gras?
Tu citești pe buze? Ce spune? Ce spune, Leslie?
Cred că zice ceva de genul Goebbels fără boașe.
E foarte ciudat.
Nu ești fericit, vei vedea.
Acum am văzut.
Arată grozav, Ron, a pus ceva mușchi, nu?
Are să fie foarte supărat.
Am pierdut ceva?
E vineri seara, nu?
Vreau să-ți spun...
Da, dar e vineri seara, nu? Nu mi-ai spus că-i așa rău, nu?
Ron e de vină. A falimentat clubul,
a transformat câștigul sigur în colaps financiar.
Îți spun eu, clubul v-a da faliment
când vom plătim impozitul săptămâna viitoare.
Ce a spus? Ce a spus?
Payne i-a spus că n-ai plătit impozitele la timp.
Să mergem.
Să lăsăm asta pe mâine, da?
Cam grosolan.
Unde te duci?
E criminal!
Unde te duci?
Iată-l, fratele meu frumos, Reggie.
Un toast pentru fratele meu, în sfârșit acasă,
ca Agamemnon întors la Ithaca.
Și Frances, frumoaso, unde ai fost?
Ca și cum te-ai întoarce din morți.
De-a ce te joci?
Nu mă joc, tu intri, nu saluți, nu bei și vrei s-o ștergi.
Bine, Bună, Ron, ce mai faci?
- Du-te naibii! - De ce țipi la mine?
Îți place să controlezi lumea, n-ai reușit, așa că, o distrugi!
- Ascultă, erai plecat. - Am fost în închisoare.
Pariezi pe Ron sau pe Reg?
Pariezi?
Reginald, nu se umilește în fața prietenei sale.
Ai avut totul, ești de necrezut.
- Reggie. - Mă descurc.
Bine, Frances, vorbim de existență,
despre a fi gangsteri, fiindcă asta suntem, așa că, tai-o!
Într-o zi, Ron Kray,
viața ta mizerabilă te va înghiți de viu.
Am mai auzit povestea asta de multe ori.
Mama ta mi-a zis că-s o marfă stricată.
Bine, du-te în mașină.
- Să nu mai vorbești așa cu Frances. - Așa e, Frances, sângele apă nu se face.
Sunt cu Reggie încă din pântecele mamei.
Ron, taci. Vreau să-i ceri imediat scuze lui Frances.
Bine, bine. Frances...
Îmi pare rău, da, îmi pare sincer rău,
că acest club e gol, ca tine.
Nu-i nimic în tine decât sula lui frate-miu.
Ești o rușine.
M-ai lovit.
Da.
Destul, Ron!
Pentru Dumnezeu!
Nu sticla!
Nu boașele mele!
Ron! Nenorocitule!
Scumpo, pleacă, te rog.
Dă-mi asta.
Sunt bijuteriile mele, ce naiba?
Ce faci? Nu, Ron, aia-i o sticlă.
Îi despart.
Stai în banca ta.
E o chestiune de familie.
Las-o!
Ți-am spus!
Haide, de ajuns!
Destul, Reg.
Nu înțelegi.
La naiba!
Nu mă înțelegi.
Nu pentru că nu vreau să te-nțeleg acum, Ron, doar pentru că...
E inutil să-ți explic.
Doare, ajută-mă să mă ridic.
Ajută-mă, haide!
Ce faci?
- Pentru numele lui Dumnezeu. - Ron!
Ceea ce încerc să-ți spun e foarte simplu, ascultă.
Sunt foarte fragil, bine?
Ești fragil, am înțeles.
- Extrem de fragil. - Am înțeles.
Bine, la naiba.
Nu sunt eu însumi.
Nu sunt eu ăsta.
Nu suntem noi, niciunul din noi nu suntem...
- Îmi pare foarte rău. - E în regulă.
Ai terminat?
- A plecat? - Da, a plecat.
- Păstreaz-o. - Dumnezeule, mulțumesc.
Uite-o.
- Merg mai departe. - Bine, oprește aici.
O să mă bage în mormânt.
Dă-i drumul.
Frances, Frances.
Scuzați-mă, domnule. Vreau să vorbesc cu tine.
E în regulă dacă mă uiți.
- Nu spune asta. - Așa e.
- Nu vorbești serios. - Nu spune asta, știu că vorbesc serios.
Haide, Frances, te rog. S-o luăm de la capăt.
Scăpăm de cele rele
și păstrăm doar ce-i bun.
- Dar Ron? - Ce-i cu Ron?
Nu-i un lucru bun, nu?
- Nu-i nici chiar rău. - S-a purtat groaznic ieri cu mine.
Așa-i cu Ron,
dacă nu-și ia pastilele e de groază.
Mereu a fost așa, are inimă de aur, te iubește.
Când ai plecat era disperat. A întrebat unde ești.
Și i-am spus că ai plecat.
Ai face bine să te duci după ea. E o comoară de fată.
Ne pare rău la amândoi.
Așa-i în familie câteodată, frații se mai bat.
Se împacă, dar până la urmă rămân împreună căci se iubesc.
Asta e ceea ce fac.
Nu-mi spune să te uit. Ultimele 6 luni m-am gândit doar la tine.
- Am ieșit și clubul e un dezastru. - Bine, bine.
Îmi pare rău.
E în regulă.
E momentul intrării fraților Kray în istoria secretă a anilor 1960.
Cât de absurd pare, s-a născut din visul nebunesc al lui Ron
de a construi un oraș utopic în Nigeria.
Unii se nasc Ronnie Kray,
alții trebuie să-l suporte pe Ronnie Kray.
Lord Boothby era un membru distins al Camerei Lorzilor.
- Ronney? - Da.
Regret să spun că răspunsul meu e nu.
Nigeria e prea departe și nu m-am implicat
niciodată în ceva ce nu pot controla.
Îmi pare rău.
E chiar drăguț, nu?
Gheață și lămâie, Sir?
Gheață și lămâie, te rog, Teddy Bear și nu te zgârci.
Știți de unde am lămâi proaspete și bune?
Nu, de unde?
Enugu, Nigeria.
Ești foarte bine informat, Teddy.
Foarte bine informat.
Dat peste cap.
Îți place dat peste cap, Teddy?
Boothby a refuzat, dar asta s-a terminat printr-o prietenie
și lordul corupt a devenit în curând oaspetele lui Ron.
Vestea s-a împrăștiat în lung și-n lat.
Poți să mă suni mai târziu, Tom.
Harry, ești singur?
Nu trebuie, are balta pește.
Tom, nu ești la Camera Comunelor în seara asta?
Uită-te la mine, nenorocitule.
Da? Uită-te acum la el.
Uită-te la mine!
Dumnezeule, ăsta-i Bob Boothby!
Da, domnule prim-ministru.
La o orgie!
Conservatorilor le va fi greu să explice asta.
Da, Sir.
- E Tom Dreiberg? - Așa e.
Nu-i niciun avantaj moral pentru partidul meu dacă e și el implicat.
Devine mai complicat, Sir.
Unde au fost făcute fotografiile astea?
Cazenove Road în Hackney.
- Ce Dumnezeu căutau în Hackney? - Aici e problema.
Credeam că orgia e problema, dar se înrăutățesc și mai mult lucrurile?
Aveam sub supraveghere doi frați, gangsteri.
Frații Kray.
Fotografiile au fost făcute în apartamentul lui Ronald Kray.
Lăsând la o parte orgia, îl urmărim pentru fraudă, taxe de protecție
și mafia americană ar putea fi implicată.
Fundul Londrei ajunsese în vârful ei.
Scandalul stătea la pândă.
Alegerile sunt peste zece săptămâni.
Ambele părți ale Camerei vor avea de suferit.
Ce faceți în privința asta mai exact?
Nimic, după cum se vede.
Asta e cumva italienească?
Nu știu.
O fi Daimler?
E frumoasă, nu-i așa?
Ce vrei să-ți iau de crăciun?
Nu știu. Nu trebuie să-mi iei ceva. Nu trebuie să-mi cumperi cadou.
Asta-i ridicol. Să nu-ți iau nimic de Crăciun.
- Atunci fă-mi o surpriză. - Îți iau un sac cu cărbune.
Îți cumpăr o șosetă plină cu cărbuni. Norocoaso.
Ce zici de ăla?
Ce-i cu el?
De Crăciun.
Pentru mine?
Ăla o să fie clubul meu.
- Serios? - Da.
În West End, e o notă de eleganță.
Ăsta e biletul nostru de ieșire.
Ninge.
Da.
Ce-mi doream de Crăciun?
Pe Reggie al meu, liber de acuzații.
Dar și Ron îl voia pe Reggie înapoi.
Tânjea după geamănul lui gangster.
Iar Reggie a ales o "ascunzătoare" în schimb.
Proprietarul era Hugh McCowan, fiul unui baron.
Deși nu se lăsa intimidat de clasele muncitorești,
a fost de acord să vândă jumătate din club.
Reggie știa că o să ia în timp restul clubului.
O afacere murdară pentru o viață curată.
Ron era îngrozit că Reggie îl va lăsa în urmă.
L-a trimis pe Mad Teddy să pună bețe în roate afacerii.
Ascultați-mă, domnilor...
Scuze, nu pot să mă uit la tine, dragule, o să mă pierd în ochii tăi.
- Am făcut o afacere cu Reggie... - Ce rahat!
Am semnat un contract.
Am un aranjament cu Reggie, întreabă-l.
- Domnilor, vă rog. - Rahaturi.
Vă rog, am clienți.
La o parte. Așa, haideți.
Am clienți, domnilor! Vă rog!
Am vorbit cu Reggie.
Noi nu lucrăm pentru Reggie, lucrăm pentru Ronnie.
Ron aproape că a primit ce a vrut.
McCowan s-a retras din afacere, dar a chemat și poliția.
Reggie și Ron au fost acuzați de șantaj.
Frae, îți spun, poliția mi-a înscenat asta.
Sunt nevinovat.
- Sunt complet nevinovat... - Chiar și dacă ești...
Ce?
Te-ai întors în închisoare.
Mi-ai făcut o promisiune.
Și încă e valabilă. La dracu', sunt nevinovat.
Îmi pare rău. N-am vrut să înjur.
Vreau să te căsătorești cu mine.
Te rog.
Dacă ești nevinovat și vei fi achitat, mă căsătoresc cu tine.
- Dacă ești vinovat, nu vreau să te mai văd. - De ce spui asta?
Frankie, nu...
Frankie, nu e...
În mod ciudat, lordul Boothby a salvat situația.
Derapajul său, nu rămăsese neobservat.
Ți-am găsit fotografia.
A fost înaintată spre locurile potrivite.
Spuneți: "Enugu".
Enugu.
Fotografia făcută în apartamentul lui Boothby a ajuns la ziar.
Împreună cu povestea despre conduită sexuală necorespunzătoare
între un gangster și un membru din Camera Lorzilor.
Problema e, Arnold, că, din păcate...
totul e adevărat.
Nu-mi pasă de adevăr, Harold.
Cu excepția faptului că pe cât de mare e adevărul,
pe atât de mare e scandalul.
Alegerile erau la orizont.
Așa că prim-ministrul l-a adus pe Arnold Goodman să rezolve situația.
Dați-mi-l ce Cecil King de la Sunday Mirror.
Cel mare și bun a orchestrat mușamalizarea. Una foarte bună.
Când apărarea fraților Kray a amenințat că-l va aduce pe Boothby ca martor,
implicația era clară.
Guvernul trebuia să renunțe la caz
sau să facă față consecințelor.
Acest caz i-a făcut pe frații Kray, intangibilii lumii interlope din Londra.
Noi informații aruncă o lumină proastă asupra martorului acuzării, dl McCowan.
Cazul e respins.
În seara aia frații Kray au ținut petrecerea de sărbătorire, în clubul lui McCown.
Reggie cumpărase o "ascunzătoare" în aceeași după-amiază.
Cu reducere.
Mulțumesc.
De ce ai venit aici?
Am venit să văd diferența dintre noi doi.
Diferența?
Bine.
- Ca să vezi... - Am crescut sărac, ca tine.
Am făcut box când eram băiat, cum ai făcut și tu.
Dar eu n-am devenit hoț.
Dar ai devenit polițist, așa-i?
Da.
Ai devenit asta pe cont propriu, așa-i?
Diferența dintre noi doi,
în afară de cea evidentă,
este că eu lucrez pentru mine.
Iar tu...
Tu lucrezi pentru ei.
Domnule, vă pot explica.
Aici este Scotland Yard.
Și investigația asta se încheie acum.
Dar putem obține mai mult...
Investigația ta asupra fraților Kray se încheie imediat.
- În regulă. - Poartă negru?
Da, știu. Poartă hainele nepotrivite.
Credea că e o înmormântare afurisită.
Să vină îmbrăcată în negru, la nunta mea afurisită.
Știu. Nu te supăra.
Stai să-i vezi fiica. Arată incredibil în alb.
Ce vezi la ea?
Mă văd pe mine.
Văd ce aș putea fi.
Știi?
- Dacă n-aș fi atât de speriat. - Ție nu ți-e teamă de nimic.
Da?
Poate doar de mine.
Și de tine.
Ce face?
Știi ce-o să spună, bine?
Așa că liniștește-te. Respiră adânc.
- De ce n-ai intrat încă? - Ești absolut sigură că vrei să faci asta?
- Mamă, te rog, nu începe din nou. - Nu-i nimic, Frank.
Îl iubesc.
"Iubire."
Măcar ai idee ce e iubirea?
Știu că nu e un răspuns pentru ceva anume.
Dar iubirea e martoră.
Reggie mă vede.
Și eu îl văd pe el.
Și cine ești tu să ne refuzi asta?
Sunt mama ta.
Starleta din East End, Frances.
Tu ești.
Mulțumesc.
Ron, uită-te la ea, amice.
Arată minunat.
Bucură-te.
Dumnezeule milostiv,
acceptă rugăciunile noastre pentru Frances și Reginald.
Fie ca ei să culeagă roadele spiritului.
Și să reflecte gloria Ta prin Domnului nostru Isus Cristos.
Amin.
Cântă, dracului.
Am făcut luna de miere în Grecia.
Partenonul rezistă de 2400 de ani.
Promisiunea lui Reggie de a se îndrepta, a durat două săptămâni.
Doi ași.
Din New Mill.
Clubul Gigi.
Și să nu-l uităm pe Ronnie Scott.
Iar ăștia sunt un bonus din Hamburg.
Ceainicul a fiert.
Avem ceai.
Ne-am mutat lângă Marble Arch, în Londra de Vest.
Dar amândurora ne era dor de East End.
Așa că am cumpărat un apartament gol, sub cel al lui Ron, din Cedra Court.
Ca toate celelalte lucruri în viață, trebuia să fie ceva temporar.
N-a fost foarte inteligent.
Petrecerile lui Ron mă țineau trează noaptea.
Iar viața de club îi ocupa tot timpul lui Reggie.
Până la urmă îi plăcea să fie gangster.
Am auzit că ai fost în Regency, noaptea trecută.
De ce ai avut pușca cu tine?
Nenorociții ăia de frați Barry, nu m-au lăsat să intru.
Au spus că eram beat.
Ai fost. Ai fost beat turtă.
De ce aveai pușca?
Nu.
Știi foarte bine că avem grijă de localul ăla.
Așa că nu te mai prosti prin zona aia.
Le făceam oamenilor seara mai interesantă.
Auzi, "mai interesantă".
Poftim.
N-o să mai faci asta, nu?
Nu, domnule.
Bun băiat.
Fir-ar!
Iese la spălat, Jack. Mă lași?
Ce drăguț din partea ta.
- Drăguț, nu? - Minunat, da.
- E bine? - Nu.
Nu, Frances, n-o să meargă.
Du-te și stai cu dl Kray, o să mă ocup eu.
Bine.
Nici măcar nu poate să facă o ceașcă bună de ceai.
Săracul Reggie.
A fost o încercare bună.
E ca o actriță începătoare.
Niciun bărbat n-ar alege-o, nici dacă se afla într-un șanț.
Sărmanul Reggie. E cam împrăștiat.
Am plecat fără să-mi iau rămas bun.
O victorie tristă.
Niciodată n-o să fiu suficient de bună pentru fiul lor.
În același timp îi aparținea și lui Nipper.
Read n-avea odihnă dacă nu era cu ochii pe soțul meu, cel puțin o dată pe zi.
De multe ori trebuia să mă împac cu situația.
Oriunde te-ai duce, nu te opri până când nu ajungi la mare.
Dar cu toții aveam nevoie de ceva.
Iar lucrul pe care îl aveam în comun cu Ron,
era faptul că aveam nevoie de pastile, ca să duc ziua la bun sfârșit.
Somniferele mă ajutau uneori, alte pastile mă ajutau în alte dăți.
Erau ca niște prieteni care nu aveau judecată,
și care nu voiau decât să fie iubiți în schimb.
Micile ajutoare ale mamelor.
Expresia li se potrivea.
Nu te grăbi.
Nu mă grăbesc. Sunt pe iarbă.
Bine. Aproape că am ajuns.
- Bine. - Încă un pic.
- Ești gata? Gata, gata? - Da.
Dumnezeule!
Îți place?
Da, ce marcă e? Cum se numește?
- Triumph. E o Triumph Spitfire. - Pot să intru?
Bineînțeles, e a ta. La mulți ani! Poftim.
- La mulți ani, Frances! - Mulțumesc.
Mă înveți să șofez?
Pot.
- Acum? - Nu azi.
De ce nu?
Nu pot azi.
- Dar pot mâine. - Bine.
Scuze.
Kray.
E o amenințare integrantă în acea silabă impunătoare.
E singurul cuvânt pe care unii trebuie să-l audă.
Ce înseamnă asta, "singurul cuvânt"?
Precum numele lui Ford.
Sau Shell.
Sau Woolworth's.
Woolworth's. Da, e interesant.
Tot ce spun e că numele Kray.
E un nume de marcă și o reputație recunoscută,
care n-are nevoie de atât de multă întreținere sau violență.
Oamenii sunt speriați.
Cluburile ne cer protecția înainte să le-o oferim.
Da, e adevărat, așa e.
Presupun că n-ar mai trebui să lămurim lucrurile atât de mult.
Da, exact. Așa e.
E logic.
Dar mie îmi place să lămuresc lucrurile, din când în când.
Să obligăm pe cineva după vechile metode.
Care-i problema?
Cred că poți mai bine de atât, Ron.
Te ține departe de închisoare. Niciunul nu întinerim.
Trebuie să lași toate astea în urmă.
Trebuie să privești spre viitor, tu și soția ta tânără.
Nemernicule!
Aia-i apă afurisită.
Asta-i o firmă. Așa în fața mea afurisită?!
Ești în regulă? Poți vedea?
Nu lucrez pentru tine, ticălos afurisit.
Ești dereglat!
Nu-mi place de el. N-am încredere în el.
Vorbește prea mult, pune prea multe întrebări. Îl vreau mort.
Leslie Payne este afacerea noastră și tu-l vrei mort.
- Ți-ai luat pastilele? - Dă-le dracu' de pastile.
Nenorocitul de Payne, pacoste ce e. La dracului cu servieta lui.
Nu dau doi bani pe ce e înăuntrul servietei, vreau să știu ce se petrece aici.
Cunoaște prea multe lucruri.
Lucruri despre noi. Cunoaște prea multe lucruri despre noi.
Corect.
Albie, tu cunoști lucruri despre noi, amice?
Cunoști lucruri...?
Despre Ron, despre mine, despre firmă?
Despre plăți?
Știi că avem obligațiuni la purtător?
Știi că plătim jurații ca apărem favorabili în fața lor.
- Știi? - Da.
Știi. Ca să vezi, ce surpriză! Jack, amice, știi ceva despre fraudă?
Orice. Spune-mi.
Știi ceva despre cum plătim polițiștii?
În fiecare ultimă zi de joi afurisită, din lună.
- Știai asta? - Bineînțeles că știu.
Ca să vezi, ce surpriză. Ce-ar fi să-l omorâm pe Jack, acum.
Sau pe Albie? Îi omorâm pe toți.
Sau ne omorâm reciproc. Așa vom fi morți amândoi.
E o idee genială.
Ascultă ce spui, Ron. Ești un nebun afurisit!
Oamenii care locuiesc în case de sticlă, n-ar trebui să arunce cu pietre.
Știai că n-am băut niciodată gin până să vin aici?
În curând o să ne cânți imnul.
Despre ce voiai să vorbim, dle Bruno?
Lucrurile merg foarte bine,
suntem foarte bucuroși că sunteți de partea noastră.
Asta-i bine. Și noi suntem fericiți.
Bine.
Noroc.
Îți dai seama că am vrut să vorbim în particular.
Vezi tu, în meseria noastră...
Nu e bine să fii faimos.
Anonimitatea e scopul nostru.
Domnul Lansky, Reg.
Vede mult potențial în tine.
Dar vede limite la fratele tău, Ron.
Poate...
Poate ar putea să stea ei de vorbă.
- Ar putea să vină încoace la o discuție. - O discuție?
Mă faceți să râd, serios.
- Ai auzit de frații Gallo, din Brooklyn? - Nu.
A fost o situație similară.
Ron e Joey al tău.
Și n-o să se sfârșească bine, în niciun caz.
Ce-mi ceri să fac mai exact, dle Bruno?
Îți cer să faci ceva în privința lui Ron.
Nu pot să fac asta.
E fratele meu.
Bine.
Nu pot face nimic.
N-am terminat cu tine încă.
- Dl Kray se ocupă de autorizație. - Dacă mai spui "Kray" o singură dată...
te lovesc. Pricepi?
- Am un acord cu dl Kray. - N-am întrebat dacă avem vreun acord.
Am întrebat dacă ai priceput.
Gașca Richardson era plecată.
Dar George Cornell trecuse râul să obțină o taxă de protecție în numele ei.
Te-am avertizat.
Răspunsul lui Ron avea să-i asigure locul în legenda gangsterilor.
- Ăsta-i miros de English Breakfast? - Îmi dau seama după fața ta, ce părere ai.
- Ce cutie frumoasă! - Băieți, are aromă de English Breakfast.
Are feromoni în el.
E de mosc.
E puțin magic.
E foarte frumos, nu?
- Mă bucur că-ți place. - Da. E potrivit.
Mama va fi foarte încântată.
Ai luat-o de la depozitul vechi? Nu spune nimic, e în regulă.
- Salutări din partea mea dnei Kray. - Mulțumesc.
Pentru cealaltă problemă.
Ce problemă?
Pentru asta?
Bine...
Doar nu vrei să-ți dau banii înapoi, nu?
Nu poți s-o rezolvi singur?
Te plătesc pentru protecție, Ron.
Ce încerci să spui?
- Nimic... - Tocmai ai spus-o.
Vii aici cu nasul tău afurisit.
Și cu ceaiul tău.
Ceaiul tău exotic afurisit.
Nu? Și-mi spui așa ceva.
Că nu mă pricep foarte bine la ceea ce fac.
- N-am vrut să sune așa... - Ba ai vrut.
Nu, am...
Îți propun ceva.
Problema asta pe care o ai.
O să mă ocup de ea, pentru tine. Bine?
Du-te cu Teddy și adu-mi 2.000 de lire, bine?
Și în schimb, îți promit că îl omor pe George Cornell.
Bine?
- N-am spus... - În regulă?
- N-am spus nimic despre omoruri, Ron. - Ba ai făcut-o.
Ți se vede în ochi că asta a fost intenția ta.
Mă uit la ochii tăi. O ai în ochii tăi afurisiți.
- Mă amenințai? - Nu.
Pentru că moartea e în ochii tăi și mă ameninți.
- Mă amenință? - E greu de spus, Ron.
- Plătesc. - Ce faci?
- Plătesc. - Da? Așa. Afacerea-i afacere.
S-a rezolvat.
S-a rezolvat. S-a terminat. Teddy, ia-l.
Mulțumesc.
E foarte frumos din partea ta.
- Mulțumesc. - Pentru ceai.
E o afacere bună.
CERȘETORUL ORB
Cum arăt?
Al naibii de mortal.
Vrei să vin cu tine?
Înăuntru.
Vino.
Restul rămâneți în mașină.
Ai ceva ce vrei să-mi spui?
Ia te uită cine a venit!
Isuse!
Nu mai râzi acum, așa-i?
Pentru Dumnezeu!
Șefu', ce naiba...
La pământ cu voi!
Nu scoate o vorbă!
La ce te uiți?
N-ați văzut nimic.
A fost Ronnie Kray, nu?
Fir-ar să fie!
Reggie.
Ești nebun?
Cerșetorul orb? Cornell?
E la afurisitul de radio.
Reggie.
Bună, mamă!
- Poftim. - Mulțumesc.
Uitați-vă la voi.
Ce frumoși sunteți!
- Vă aduc o ceașcă de ceai. - Mulțumesc, mamă.
- Albie? - Mi-e bine, Violet. Mulțumesc.
Chiar arăți minunat, Reg.
- Câți martori au fost? - Era o seară liniștită.
- Șapte. - Șapte?
Albert Woods era cu Cornell.
Și câțiva clienți obișnuiți. Nu-i cunosc.
Și barmanița, cea cu ditamai ochii...
Pentru Dumnezeu.
Și apoi aduci asta aici. Direct la mama?
Nu te mai plânge atâta. S-a rezolvat. Ce facem?
- "Noi?" - Da.
Unde e arma?
Aici, Reg.
Poftim. Vrei o bucată de tort?
Da, ar fi bine. Da. Mulțumesc, mamă.
- Da, e foarte bun. Chiar e. - Mulțumesc.
Presupun că ai purtat hainele alea, nu?
- Da. - Unde e sacoul?
Trebuie să-l arzi.
Iar arma aia trebuie s-o aruncăm în râu.
Hai, cară-te.
Ești incredibil.
Albie. Trebuie să afli cine a fost în localul ăla.
Să iei legătura cu ei și să afli ce le-au spus polițiștilor.
Trebuie să-i trimitem pe Big Pat și pe Bender acolo.
- O cunosc pe barmaniță, nu? - Da.
Adu-o la mine, mă ocup chiar eu de ea.
- Bine. - Hai, cară-te.
Unde a plecat toată lumea?
Mamă, e târziu. Nu-ți face griji în privința lor.
Ar trebui să te culci.
Te duc acasă cu mașina. Haide.
E în regulă, sunt deja acasă.
I-am desfăcut patul. Nu se simte bine.
Are febră.
O să rămână aici peste noapte.
Teddy, vrei să rămâi cu el?
Mi-ar plăcea. Mulțumesc, Violet.
Orice a făcut...
e fratele tău.
Da.
Astea-s pastilele tale, amice.
Ar trebui să le iei.
Trebuie să plec, de fapt.
I-am lăsat pe băieți la lucru.
Și trebuie să fac ordine.
- Îmi pare rău, mamă. Noapte bună! - Noapte bună!
Teddy, îmi faci o favoare?
Când îi scoți pantalonii, în seara asta...
și cămașa, poți să le arzi?
Da? Apoi sună-mă.
- Da. - Bravo!
Noapte bună!
Ce de treabă e, nu!
Nici măcar Scotland Yard nu putea ignora crima pe străzi.
Nipper reluase cazul.
Domnilor, vă rog să fiți atenți.
Vi s-a spus că efectuăm o investigație la nivel înalt,
cu privire la o acuzație importantă de corupție.
De fapt, mergem în lumea subterană, după frații Kray.
Dacă cineva are vreo obiecție, să vină la mine.
Vezi stâlpul ăla?
Ăla e cunoscut ca "punct de siguranță" într-un război.
Dacă ai putea fugi până la stâlpul ăla
ai ști că ai putea reuși să ajungi la adăpost, înainte să cadă bombele.
Într-o noapte eu și cu Ron am stat acolo și am privit.
Am văzut cum a fost spulberată Casa Stanton.
E o minune că ați supraviețuit.
Da, mai ales Ron.
De fiecare dată când dădeam peste bucluc, mereu mă trăgea după el.
Are multe probleme acum, dacă poveștile sunt adevărate.
Am auzit lumea vorbind, Reggie.
E ruda mea, și nici măcar nu mi-ai spus.
N-am vrut să-ți faci griji.
Nu-mi fac griji în privința lui Ron. Ce vrei să faci legat de asta?
- Doar nu-l las să intre la închisoare. - De ce nu?
"De ce nu?" Pentru că e fratele meu, de asta.
Tot fratele tău rămâne și dacă e la închisoare.
Nu.
Nu, Frances, locul lui e aici, lângă noi.
Lângă tine, lângă mine și lângă familia lui. Asta e casa lui.
Am grijă de el încă de când eram mici. Așa stau lucrurile.
Poți avea grijă de el și dacă e la închisoare.
Iar locul lui nu e aici, o știi prea bine.
Bine.
Nu înțelegi...
- Ba da. - Nu, nu înțelegi.
Mi-ai spus odată că nu datorezi lumii nimic. Nici lui Ron nu-i ești dator cu nimic.
Loialitatea mea pentru fratele meu, este modul în care m-am măsurat, înțelegi?
Și loialitatea ta pentru mine? Asta nu-i o măsură?
Ce-i cu ochii tăi?
Ai luat ceva?
Ai luat ceva, Frances? Iei pastile din nou?
Asta ai făcut? Ia să vedem.
- Nu. Încetează. - Ia te uită.
Isuse, Frances, câte pastile ai?
Nu-i de mirare că vorbești prostii. Ești dependentă de pastile?
- Cine m-a făcut așa? - Ce? Dependentă de pastile?
Să văd dacă am înțeles ce-ai spus.
Pentru ca noi toți să fim liberi, trebuie ca toți să fim pe cont propriu.
Grozav, Frances. Îți cânt în strună.
Ascultă. Vorbește cu barmanița.
Atunci când o să alinieze suspecții,
spune-i să arate cu degetul spre Ron și să spună că el a fost.
"Ăsta e tipul care a făcut-o."
Bine?
- Unde te duci? - Acasă.
Și mama mea?
La dracu' cu ea.
- Nu te grăbi. - Nu.
Omul care l-a împușcat pe Cornell, nu e aici.
Ești sigură?
Da, sunt sigură.
Vă rog, poate să mă ducă cineva acasă?
Doamnă.
Vă jur. Am mirosit ceva, dar nu știu ce-a fost.
Se uita ciudat la mine, de parcă eram judecător.
Era un prost făcut grămadă.
Am dreptate sau nu?
Am dreptate, Reg?
Asta dovedește că poți să-i dai unui câine un nume prost,
dar când pe acel câine îl cheamă Kray, poate te mușcă înapoi. Bravo!
S-a făcut dreptate.
Bun venit acasă!
Disciplină.
- Ia loc, Vi. - Nu.
- Trebuie să stai jos. - Dă-i un biscuite roz.
Cineva trebuie să-i mănânce.
Ce i-ai spus?
I-am spus doar să se gândească la copiii ei.
Mi-aș dori să te fac să pleci.
Succes cu asta, Frances. Mult succes afurisit cu asta.
Plouă cu găleata.
Ce naiba face?
Sunt uimit cum unii oameni...
supraviețuiesc, în ziua de azi.
Ne vedem mai târziu, Albie.
- Ești bine? - Da, fugi.
Ești bine? Îmi pare că te chinui.
Ajută-mă.
Să te ajut? Ce facem?
- Ajută-mă să trag capota. - Nu sunt sigur dacă pot să te ajut.
Reggie, te rog, o să se strice.
Nu pot, știi sunt proprietar de club.
Pot să aleg un model și o culoare frumoasă.
Te rog, ajută-mă s-o ridic.
Dar nu sunt foarte bun la astea. Nu-s mecanic.
Sunt mai mult gangster. Nu-i așa?
- Te rog, ajută-mă. - "Te rog, să te ajut?"
Te rog.
Te rog, Reggie.
Bine, hai să te ajut.
Cum e asta?
Se pare că s-a stricat.
Apropo...
Arăți groaznic.
Ce faci?
Reggie, încetează! Încetează!
Reggie.
- Termină. - Ce să termin?
Reggie, te rog oprește-te.
Te rog, oprește-te.
Te rog. Nu!
Încetează!
Viața continuă și fără mine.
Unde pleci?
Îl părăsesc pe Reggie.
Ce păcat, n-o să primească prea bine vestea.
Te rog, dă-te din calea mea, Ron.
Sau vrei să rămân?
Duceți-vă sus, băieți. Haide.
Vrei să te ajut cu geamantanele?
- Nu, mulțumesc. - Ei, haide, nu fii prostuță.
Ia uite ce mari sunt. Haide.
Frances, uneori, pentru a atinge măreția,
trebuie să tai o mică bucățică din tine,
indiferent cât de mult te doare, ca să crești, să mergi înainte,
îți trebuie curaj, și admir lucrul ăsta.
Să fiu sincer, cred că pleci la momentul potrivit.
- Așa crezi? - Absolut, da.
Sunt foarte mulți oameni care cunosc atâtea lucruri despre noi.
Tu nu, desigur.
Majoritatea oamenilor ne urăsc.
Mai devreme sau mai târziu cineva o să vorbească
și atunci totul se va termina.
N-o să fie chiar atât de rău, nu?
Cred că Dumnezeu ar trebui să ne lase în pace, nu crezi?
Da, sunt sigură că așa va face.
Aia... a mers prea departe.
Nu așa am fost crescuți. Deloc.
Ron, trebuie să plec.
Da, sigur.
Ascultă, Frances, amândoi îl iubim.
Amândoi am făcut eforturi.
Așa că trebuie să vedem ce se întâmplă când ajungem acolo.
Unde?
În rai.
Pa, Ron!
Pa, Frances!
Ascultă.
Mereu te-am plăcut, Frances.
Pentru că ai abilitatea de a vedea viitorul.
Așa e. Și eu pot să fac asta.
La revedere.
Salut, Reggie!
Ce mai faci?
Ești bine, Frank?
- Nu ne-am văzut de mult. - Da, m-am dat pe brazdă.
Da? Frumos, nu?
E bine.
Cu ce pot să te ajut?
Frances e pe aici?
Am stat în fața casei părinților tăi, în ultimele două săptămâni.
Nu mi-au spus că a plecat.
Pândeam fereastra ei ca un prost.
- Da... e aici. - Știu.
- Reggie n-am... - Ce?
N-am văzut-o în halul ăsta de foarte mult timp.
- E sensibilă. - Da.
Spune-i lui Frances să vină aici, pentru că n-am venit până aici...
- Reggie, nu te las s-o vezi. - Termină cu prostiile, Frank.
- Frances, du-te înapoi. Ce faci? - E în regulă. Bună, Reggie.!
Bună, Frances!
Ai o clipă? Să discutăm puțin.
- E în regulă. - Ești sigură?
Du-te înăuntru și pune ceainicul pe foc.
Frankie, vino acasă.
Sunt acasă.
Cel puțin până când îmi găsesc în altă parte.
Nu pot locui cu mama.
Ce pot face ca să te răzgândești?
Nu poți.
Totuși m-am răzgândit în privința unui lucru.
Ce anume?
Vreau să-ți aduci aminte de mine... mereu.
Că am existat, că odată am mers lângă tine.
Ce vrei să spui?
Frankie, haide.
Mereu am crezut că vom avea copii.
De ce? Ca să-i folosești să mă ameninți?
Nu.
Nu, pentru că încă te iubesc.
Nu, e doar un lucru pe care-l spui din loialitate
- pentru ceva ce existat de la bun început. - Nu-i adevărat.
Iubirea față de tine e singurul lucru care mă ține laolaltă.
Am visat că puteam trăi dincolo de locul care ne-a fost destinat.
Dar ești gangster și îți place să fii unul.
Nu, Frances. Ascultă.
Te rog, lasă-mă să compensez
toate suferințele și durerea pe care ți-am cauzat-o. Te rog.
Te rog.
Lasă-mă să te duc undeva.
- Undeva? - Da, oriunde. Unde vrei.
Doar noi doi, ca să putem fi împreună.
Ar putea să fie ca o a doua lună de miere.
Sau nu. Doar ca să știi că mă pot schimba.
Să fiu sincer, chiar m-am schimbat.
Tot ce vreau să spun e că centrul lumii, poate să fie oriunde vrei tu.
Oriunde.
- Ibiza. - Ce?
Ibiza. Hai să mergem acolo. Îmi place cum sună cuvântul.
Da, și mie îmi place cum sună.
Mergem în Ibiza? Mă duc să cumpăr azi biletele. Le rezerv azi.
Dumnezeu nu ne întreabă dacă acceptăm viața asta.
N-avem de ales. Viața e forțată asupra ta.
Singura alegere e cum ți-o trăiești... sau nu. Și asta e o alegere.
O ceașcă de ceai poate rezolva orice.
Nu ești în apele tale? Ceai. Ți-ai părăsit soțul? Ceaiul e răspunsul.
La naiba, Frances! Ce-ai făcut?
În caz că ați crezut: "Cel puțin Frances supraviețuiește,
altfel nu ne-ar fi spus povestea asta."
Ei bine, acum știți.
Dar eram liberă în sfârșit. Dumnezeu mă lăsase în pace, în sfârșit.
Unde e?
În dormitor.
În după-amiaza aia, Reggie avea să bea până nu mai putea.
Ce poți face, până la urmă, când singura persoană care te înțelegea, nu mai e?
Să bei o ceașcă de ceai? Nu cred.
O pălărie mare.
Ia loc. Nu sta în picioare ca un stâlp.
Dă-te mai încolo.
- Ce ne lipsește? O sticlă. Du-te. - Bine, Ron.
- Voiai să mă vezi, Ron? - Într-adevăr, voiam.
Vreau să omori pe cineva pentru mine. Îți dau 1.000 de lire.
Leslie.
Ai 500 aici. Adică jumătate.
Restul îi primești, după ce duci treaba la îndeplinire.
Numără-i, pentru că sunt toți acolo. Poți să-i pui în micul tău buzunar.
Sunt ai tăi.
Haide, pune-i în buzunarul tău afurisit. Știm că n-ai bani.
Nu fi tâmpit.
Pe cine?
Mamă, așteaptă aici.
- Stai, mamă! - Ai omorât-o.
Mi-ai omorât fata, nemernicule. Tu ai omorât-o.
Dacă dai 100 de lire pe săptămână pentru flori,
n-o s-o aducă înapoi. Ucigașule!
Vei putrezi în iad, Reggie Kray.
McVitie, ce cauți aici?
Am un mesaj pentru tine. De la Ron.
La dracu'!
Să trimit un avocat sau te-ai ocupat de asta?
Vreau ca siguranța soției și a copiilor mei să fie garantată.
Payne.
Le-a dat totul.
Nume, date, momente.
Documente, tot.
Le-au pus cap la cap.
Și au o duzină de martori sub protecție.
Nipper...
Ce-i cu el?
Barmanița. A convins-o să mărturisească.
Nu mai dă înapoi.
Unde-i Ron?
Face parte din mine. Îmi place cântecul ăsta.
E preferatul tău.
Cară-te! Lasă-mă s-o ascult.
Ce e?
Încă merge? Ian.
- Da, ce e? - Nu-l stârni.
- Ștergeți-o? - Mulțumesc de întrebare, dobitocule.
Înveselește-te, mohorâtule. Crăciunul e aproape.
De ce nu dansezi?
Care e rostul să vii la o astfel de petrecere, dacă nu te simți bine?
Îl aștept pe Jack Pălărie.
Ce-a mai făcut? Și-a mai fluturat pușca prin cluburi?
Unde credeai că o să ajungem dacă ne ducem după Leslie Payne?
- Unde cred? - M-ai auzit.
În caz că nu ți-ai dat seama, nu trebuie să mă justific în fața ta.
Aici erai. Hai, arată-ne cum se dansează.
- Salutări! Unde-i toată lumea? - E Jack Pălărie.
Dle Bender, ce mai faci? Mă bucur să te văd.
- Esther? - Jackie.
Nu trebuia să renunț la tine, a fost o greșeală.
Mă duc să-mi iau ceva de băut,
dar mă întorc să-ți spun motivul pentru care nu trebuia să renunț la tine.
Ron.
Teddy.
- Ron, uite, Jack e aici. - Care-i treaba ta?
- Ia o țigară, Jack. - Am terminat una mai devreme.
Ai ceva pe suflet, Reg?
Da, tu stai pe sufletul meu, amice.
Leslie Payne?
La ce dracului te gândeai?
Ai stricat toată treaba.
Nu știu despre ce vorbești.
La dracu', știi prea bine despre ce vorbesc.
- Nu vreau să mă tratezi așa. - Dar cum vrei să fii tratat, Jack?
- Ciocu' mic. - N-o să te ajute.
Nu ești întreg la minte, amice.
Nu te descărca pe mine, pentru ceea ce i s-a întâmplat lui Frances.
Ce-ai spus?
Nu e vina mea că Frances s-a sinucis. Nu i-am vândut eu pastilele.
- Cred că glumești? Glumești? - Reggie.
Împușcă-l dracului.
- Mai zi o dată. Haide. - Reggie.
Zi-i numele. Te provoc.
Frances.
De ce ai face așa ceva?
Pentru că nu pot să te omor, indiferent cât de mult vreau.
Reggie?
Reg, uită-te la mine. Ce dracu' e cu tine?
Omori un dobitoc, într-o cameră plină de oameni. Ai înnebunit?
Ce?
Reggie a spus odată că centrul lumii poate fi unde vrei.
Chiar și aici, în capătul vestic al Londrei.
Lumea se aseamănă cu Londra. Nu e bună, nu e rea, doar este.
Nu există moralitate sau dezonoare, doar propriile tale reguli,
până când ți se încheie viața. Până la sfârșit.
Până când suntem cu toții doar fantome
ai oamenilor care credeam că suntem odinioară.
Reggie a stat 33 de ani în închisoare pentru că l-a omorât pe Jack McVitie.
În toți acei ani, până la sfârșit, a purtat la el o pereche de bilete.
Reggie, prințul meu. La urma urmelor trebuia să mergem în Ibiza.
Reggie Kray fost eliberat din închisoare, din motive de compasiune,
cu opt săptămâni înainte să moară de cancer,
pe 1 octombrie 2000. Avea 66 de ani.
Ronald Kray a fost găsit vinovat de uciderea lui George Cornell.
A fost confirmat din nou ca fiind nebun și a rămas în ospiciul Broadmoor,
până când a murit din cauza unui atac de cord în 17 martie 1995.
Hope it helped -> bozxphd